"Jag har haft en jättehemsk dag." Så säger vi ofta.
Gräl med chefen, maginfluensa, bilköer...
Det kallar vi "hemskt", fast inget hemskt har hänt.
Okej, det här kommer att gå så bra.
- Sätt en nål. - Ta hit röntgen direkt!
Han har inte märkt av sin VHL nu. Inga tumörer sen...
- Gjordes det inte en CT i juni? - Jo, av dr Webber.
Sök dr Webber!
Kärlen är svåra. Vi får sätta CVK.
När vi har röntgat vet vi mer om vad som hänt.
- Vi fixar det här. Okej? - Ja.
Och ögat, då? Bra, då väntar vi.
Avery! En unge har blivit hundbiten i ansiktet. Hämta Sloan.
Och se om Shepherd är kvar också.
Dr Robbins. Ni är populär i kväll.
Robbins här. Nu? Var då?
- Det där var patetiskt. - Håll klaffen.
- Hon bad dig dra åt helvete. - Egentligen är hon tänd på mig.
- Betyder "dra åt helvete" nåt annat? - Jag hade glömt att vi träffats.
Glömde du att du legat med henne och försökte ragga igen?
- Går Alzheimers i din släkt också? - Det är O'Malleys fel.
Jag kommer ur stämning när jag pratar om döda människor.
- Det är Janet! Kan du betala? - Javisst.
- Jag måste dra. Betalar du för mig? - Nej, jag ska gå.
- Kom igen! - Det var om adoptionen. Du har råd!
Ditt återbesök blir nästa vecka. Och jag vet att Drew är livlig.
Men med skruvarna i ryggen måste du ta det lugnt ett tag.
Och du måste gå på sjukgymnastik. Du lär behöva all hjälp du kan få.
Jag ska göra det, jag lovar.
- Du borde ha varit kvar en dag till. - Nej, jag var här i tre dagar.
Drew längtar efter mamma. Jag vill bara komma hem.
- Mamma! - Hej, raring!
- Böj dig inte! - Hej, älskling.
Jag har saknat dig jättemycket.
- Går det bra? - Ja då.
Drew. Nu måste du vara väldigt försiktig med mamma i några dagar.
- Okej. - Bra, då så. -Ring om det är nåt.
- Tack så mycket. - Ingen orsak. -Hej då!
Vad sa Janet? Meredith?
- Vi kan inte få tillbaka henne. - Vad sa hon, exakt?
- Att vi inte får tillbaka henne. - Sa hon så?
Hon sa att domstolen har ställt in vår tid för förhöret.
Och då kan en av två saker ha hänt.
De kan älska oss och vilja ge henne till oss och då ringer de till Janet.
Eller så hatar de oss och vill ge henne till en annan familj.
Och de ringde inte och sa att de älskar oss.
- De kanske inte har hunnit, bara. - Hon sa att vi borde gå vidare.
Ordagrant sa hon: "Du och Derek ska nog tänka på att gå vidare."
Herregud... Hur kan de göra så?
- Du får gråta. - Jag vill inte gråta.
Jag kommer aldrig mer att få träffa henne.
- Sluta, annars börjar jag gråta. - Okej.
- Ring och varsko CT. - Bara bronkoskopi visar vad det är!
Med CT kan vi se vad som pågår, och du är inte hans läkare.
- Richard är hans läkare. - Han ska vara bra, fast han är ny...
Hon vill inte se mig på sjukhus. Varför valde hon en sjuk man?
Hon är masochist. - Ring om det är nåt.
Jag följer med till CT.
Det är självklart.
- Meredith är på akuten. - Titta, skalpeller från 1860-talet.
- Hon måste få prata med dig. - Det är 25 minuter kvar på auktionen.
Janet ringde.
Ett nyfött barn med trakeo-esofageal fistel. Vad är det?
En fistel mellan luft-och matstrupe som gör det svårt att andas och äta.
Sjukhuset är för litet.
De klarar det inte, så ni får ta hit barnet.
Ta med neonatalutrustning.
Grey! Åk med Karev och hämta ett barn.
- Jag måste prata med Derek. - Ett spädbarn kan dö, så snabba på.
Pojke på tio år som blivit hundbiten i ansiktet. Stabila värden på plats.
- Laura. - Dr Avery. -Det här är min doktor.
- Du måste vara Griffith. - Ja.
Drew. Mamma sa att du var liten, men vi är nästan lika långa.
Men du är inte så lång.
Tack för den fina vården.
- Hur mår du? - Jag vill bara hem.
Ring när du är på återbesök. - Trevligt att träffas.
Jag förstår vad du menar med hans ögon.
Om jag varit mer osäker hade jag behövt utmana honom på en duell.
Älskling? - Vi behöver hjälp!
- Frågade du om överklagan? - Nej.
- Pratade du med advokaten? - Jag pratade nyss med Janet.
De vill inte att vi ska bli Zolas föräldrar. De ser mig som opålitlig.
- Meredith... - De vill inte ha mig som Zolas mor.
- Vi har mist henne. - Det ordnar sig. Vi klarar det.
Zola var vårt barn. Hon är borta och jag vill inte ha nåt annat barn.
- Svag puls. Vad låg hon inne för? - Spinalfusion för skoliosen.
Dr Torres skrev ut henne nyss. Hon mådde bra.
- Biljud på hjärtat. -Sök Altman! - Jag måste intubera.
- Är allt väl? - Gå till väntrummet.
Ta med er son, vi informerar er.
Vi måste göra ultraljud, och sök Torres!
- Vill du ha musik? - Nej, jag ska sova lite.
- Du vet väl att det inte är nån fara? - Ja då.
Jag borde inte ha rackat ner på dina drömmar.
Det var därför jag började hosta blod, så att jag skulle vinna.
- Jag blir glad om du läser medicin. - Du måste inte bli glad.
Men det blir jag. Jag älskar läkarstuderande.
- Hoppas att du börjar plugga. - Vi får plugga och gnugga...
Jag får förhöra dig.
- Det kanske blir för sexigt. - Det ska bli kul.
- Rena mardrömmen för dig. - Ja, må så vara.
Vi löser det.
Ligg stilla.
- Var är Bailey? - Henry behöver oss inte båda två.
Och alla trodde att du lär bli minst jobbig med f.d. kirurgöverläkaren.
- Blir det med eller utan kontrast? - Vad föredrar du?
- Båda delarna. - Förbered kontrast.
Otroligt! Det är akuten. Alla vill ha en bedömning.
Gå, du. Det går fort och båda behöver inte glo medan CT: n värmer upp.
- Är det säkert? - Jag ringer när bilderna är klara.
- Gör du det? - Jag sa ju det.
Tack.
Titta, bara...
- Vad tusan hände? - Hon är i chock. Blod i hjärtsäcken.
- Hon har opererat ryggen. Varför...? - Jag hoppades att du visste det.
Hon har hjärtstopp!
Jag ska göra en torakotomi. - Kepner, rengör bröstet.
- Snitta i bröstet? Det är inte akut! - Jo, hon är döende.
De har nog gjort fel. Sånt händer jämt i domstolar.
- Ring i morgon... - Allt är över, men ingen är ärlig.
Du kan inte bara strunta i att skaffa barn.
- Yang kan bli på smällen åt dig. - Om du inte kniper, så får du gå av!
- Vad tusan är det som händer? - Vi opererar, blod i hjärtsäcken.
- Skottskada? - Nej, vi gjorde en spinalfusion.
- Men hon har ingen hjärtsjukdom. - Aortadissektion, då?
Nej. Hon har inte Marfans, och inget har synts på röntgen.
- Hjärtat slår igen. - Vi får ta upp henne.
- Jag går ensam. - Hon är min patient.
- Opererade du hjärtat? - Nej.
Då är hon min patient. -Henry är på CT. Berätta för Webber var jag är.
Teddy!
Där, i bronken. Med tanke på benbildningen, troligen en tumör.
Han blöder i lungor och strupe. Vi ska ta ut den.
- Med laser? - Jag tänkte snitta.
- Lyfta ut lungan, ta bort tumören. - Laser är mindre invasivt.
Ja, men jag har aldrig gjort det här med laser.
- Vadå...? - Jag vill inte öva på din man.
Vad...?
Vi borde utse en annan kirurg.
- Cristina. - Nej!
Varken Taylor eller Goldman kan. Jag och Cristina har gjort ingreppet.
Jag gjorde knappt nåt. Hon gjorde allt själv.
Teddy, pressen blir för stor. Det är hennes handledares man!
- Hon är en maskin, hon bryr sig inte. - Nej.
- Vi kan ta Rudzky. - Han är hemsk och slarvig.
Jag tycker ändå att Webber ska operera.
Om jag inte kan den senaste tekniken, låt Yang operera.
Cristina behöver inte veta att det är Henry. Täck ansiktet.
Ge en muntlig anamnes.
Ge henne instrument så struntar hon i namnet.
- Då snittar hon bara. - Det här är inte så bra...
Jag ska vara med hela tiden. Om nåt går fel så rycker jag in.
- Torkdukar. Owen? -Är han bister? - Ja, jag med.
Jag gillar det inte heller. Jag hade hellre gjort det själv.
Men det går ju inte, och då är Yang bäst.
Bara hon jobbar på mitt sätt.
- Kör till. - Hur sa?
- Han sa "kör till". - Tack! -Kolla henne noga.
Annars får vi ta halva lungan
och jag vill slippa förklara det för min man.
Kauterisera. - Sug bort det här.
Vi ska ta en nyfödd till Seattle Grace.
- Jordan Wagner. Jättefint att ni kom. - Alex Karev och Meredith Grey.
Hon föddes för sex timmar sen och fick andnöd direkt. Utspänd buk.
Vi satte sond som inte nådde ner. Det är svårt att få henne att andas.
- Har ni ingen neonatalmask? - Vi har inget sånt.
Det var en akut förlossning.
Syremättnad: 79 procent. Andningsfrekvens: 80.
- Varför har ni inte intuberat? - Utrustningen var för stor.
- Vi måste röntga efter intuberingen. - Den här nålen sitter fel.
- Har ni CVK för nyfödda? - Nej.
- En intraosseös nål? - Nej.
Ta inte hit dr Yang förrän Henry intuberats och täckts med dukar.
Dra anamnesen muntligt, men säg inte vad han heter.
- Ska dr Webber vara med? - Ja.
- Vet han allt? - Ja, men inte dr Yang. Klarar ni det?
- Är det säkert? - Ja, jag ska ju ha munskydd.
Bara jag inte börjar fnissa, så... Det går bra.
- Vill hon inte ha barn? - Hon vill inte ha nån annan än Zola.
Hon ändrar sig, hon är bara ledsen nu.
Annars kan ni få ha Sofia. Hon har redan tre föräldrar.
Ingen blir trött. Ni får vara med.
Hon är ingen andelslägenhet.
- Du är bara trångsynt. - Jaså?
Läget, Avery?
Näsan har lossnat, troligen nervskador. Jag söker er sen.
- Karev. - Ungen har sepsis och pneumoni.
- Var hon intuberad? - Nej, de har inget för nyfödda.
Vi intuberade, satte navelvenskateter med vätska och antibiotika.
Men syremättnaden ökar inte ändå.
- Sätt in en Amplatzer. - De har inte ens nåt för intubering!
Lägg huvudet högt. Fråga om de har en Fogarty-kateter.
- Fogarty-kateter? -Ja. Och mer? - För ner den i trakea.
Vidga ballongen och dra. Då stängs fisteln så att luften kommer till.
Ni måste gå förbi förgreningen sen. Har ni nåt för det?
- En liten sugkateter? - Ja, det blir bra.
- Ni vet väl att det är bråttom? - Ja.
Titta... Ett stort sår på vänster kammare.
- Det är för stort. -Påbörja bypass. - Dr Altman, det är er man.
Henry? Förlåt, men kvinnan här blöder hej vilt och ingen vet varför.
- Det låter kul. - Jag skulle gärna slippa.
Du kan trösta mig efteråt. Du var ändå så mesig före förra operationen.
- Jag var inte så bra då. - Och vi är ju gifta nu.
Du behöver inte skjutsa mig till flyget eller vara med på operation.
- Men jag vill ha skjuts till flyget. - Ja, för du är ju krävande.
- Vi ses sen. - Och be inte om för mycket morfin nu!
- Fortsätt jobba. - Jag älskar dig.
Då så.
Fler torkdukar, tack. De räcker inte hur vi än gör. -Sug.
Det måste vara svårt för henne att jobba och inte kunna vara hos dig.
- Får jag berätta nåt pinsamt? - Ja.
Jag vill plugga medicin.
- Det är väl inte pinsamt! - Jag lär inte bli yngst i klassen.
Men du är mogen och har vidare vyer. Det hade ingen av oss.
Teddy blev inte så glad.
Vi grälade om det innan det här hände.
Hon behöver nog vänja sig vid tanken. Sånt här tär på relationer.
- Men du har det bra. Jack är toppen. - Ja.
Fast vi är inte ihop längre.
- Mark Sloan? - Vi är inte heller ett par.
Vem ska operera mig? Dr Webber?
Jag vet inte.
Teddy vill att du ska ta dig an en bronkialtumör.
- Varför gör hon det inte själv? - Hon tar hand om en akut blödning.
- Så hon kan inte. - Goldman, då?
- Du får ju jobba helt självständigt. - Ja, men vi gjorde en sån.
Jag skötte allt medan hon planerade nån trist brunch.
Och min första Bentall-operation är i morgon. Den står på listan.
- Sluta sy och gå och tvätta dig! - Okej, ta det lugnt!
- Men det får gå fort. - Det är akut!
Ja, jag ska! Fint att hon gillar mig.
Men jag kan inte göra allt åt henne. Jag är inte hennes passopp.
Det kanske inte är över. Ring och hör om ni kan göra nåt mer.
Meredith ville inte ha barn. Jag tryckte på och hon ändrade sig.
Nu känns det som om allt är mitt fel.
- Hon ville, annars hade inget hänt. - Hon lär ge mig skulden.
Precis som jag har gett henne skulden. Om jag mister Meredith...
Hon kommer alltid tillbaka. Hon kan behöva dra sig undan lite -
- men hon kommer tillbaka.
Pröva med det här transplantatet. Vi kan behöva skära till det.
Förlåt, men handsken har fastnat i nåt.
- Jag tar ut handen. - Vad hände?
- Det är hål på handsken! - Va?! -Ge dr Kepner en ny handske.
- Blev det ett sår? - Nej, det gick bra.
Tack och lov. Vad tusan är det här?
Dr Yang. Vi har just påbörjat bronkoskopin.
- Hoppas jag får lära mig nåt nytt. - Jag känner mig hedrad.
Man, 35 år. Bronkialtumör och blodupphostningar.
Han har fått 2 liter vätska och 1 påse blod.
Okej, vi får ta koldioxidlasern.
- Är den klar? - Ja.
Jag ska ta tid på mig själv. Förra gången tog det två och en halv timme.
Det är för lång tid. Jag blir nästan som hypnotiserad av lasern.
- Jag ska sikta på två timmar. - Starta klockan åt dr Yang.
Är det de? - Vänta, jag följer med er!
Dana? - Vad gör hon här ute?
Hon hotade med att försöka gå.
- Snälla, jag vill följa med henne. - Dana.
- Du är nyopererad och har mist blod. - Det går bra, snälla ni!
Du måste vara rädd om dig. De är mycket skickliga.
Hon är i så goda händer.
Snälla... Hon är mitt barn!
Vi hör ihop. Jag kan inte lämna henne, hon är så liten!
Snälla, låt mig följa med henne!
Vi är dr Grey och dr Karev. Vi ska ta henne till den bästa barnkirurgen.
- Hon har inget namn än. - Du får döpa henne i Seattle sen.
Och till dess ska vi ta hand om henne. Förstår du?
Jag ska ta hand om henne. Okej?
- Vad hände? - Visa brickan.
Den där skruven tog jag ut ur din patient.
Den skar in i hjärtmuskeln när hjärtat försökte slå.
- Det är rena köttfärsen. - Herregud...
Hur har det här gått till?
- Varför inte försöka adoptera igen? - Socialen tog precis vårt barn.
- Tror du vi får prova med en ny unge? - En surrogatmamma, då?
Alex, jag vill inte ha en surrogatmamma. Släpp det.
- Man kan inte bara ge upp! - Tanken är fin, men det rör inte dig.
Jo, det är mitt fel. Jag orkar inte med skulden för din barnlöshet.
- Det är inte ditt fel. - Jo, det är det.
Nej, det är mitt fel.
Det var jag som fuskade med forskningen.
Men man ger inte upp bara så där. Du brukar ju aldrig ge upp.
Vad är det som händer?
- Jag opererar. - Nej, nu ska du lyssna!
Du opererade Laura Lewis och satte in skruvar och platta mellan T6 och T8.
En skruv skär in i hjärtat.
Hon kan dö. Vi ska informera hennes man.
Så lasermetoden liknar ett vanligt ingrepp i bronkerna.
Ja. Man måste bara vara varsam med alla dolda kärl med den här metoden.
- Men det bildas redan en sårskorpa. - Ja.
Så praktiskt!
- Vad hände? - Jag skadade nog ett kärl.
- Tryckfall! - Spola mer. -Man ser ingenting.
- Vad hände med motorn? - Vet inte. En ny ambulans lär dröja.
Jag sätter ut de här och springer. Vi passerade en butik, de kan ha en bil.
- Kliv ur nu. - Det är iskallt, barnet tål inte det!
Vi kan inte stå mitt i vägen med kuvösen!
Vi har syrgastuber som kan explodera. Gå ur!
- Och lämna barnet? - Hon dör!
Hoppas folk ser de här. Ni står i en backe, i en kurva. Kliv ur nu!
- Vill ni ha hjälp? - Hur så?
- Han fick tryckfall. - Jag fick kauterisera en artär, bara.
- Kan han ha en karcinoid kris? - Knappast.
Men om han får tryckfall igen så ger jag oktreotid.
- Jag jobbar på tid. Vad är det här? - Det ligger faktiskt en patient här.
- Glöm tiden och koncentrera dig! - Jag koncentrerar mig.
Och det skulle gå mycket bättre om du inte stod här och var uppjagad.
Det går bra, dr Hunt.
En av skruvarna i ryggen lossnade.
Benet kan vara så skört att skruven inte fick fäste. Vi vet inte.
Började skruven skära in i hjärtat?
Dr Altman opererar hjärtat nu och hon är otroligt skicklig.
Men det dröjer ett tag innan vi vet vilket läge som har uppstått.
- Läge...? Jag förstår inte. - Var är min mamma?
Lilla gubben... Kom.
Har man sett! Det var snyggt.
Det tycker faktiskt jag själv också. Det blöder!
Några proppar skymmer.
Dra ut lasern och åtgärda dem.
Syremättnaden är nere på 88 procent.
- Jag måste snitta. - Jag vill bara prova det här.
Det är blod i endotrakealtuben. Dra ut den!
- Tvätta bröstet. -Vi ska snitta. - Okej, jag drar ut den!
Skalpell.
Nagelfar alla röntgenbilder från före och efter ingreppet!
Ta CT på hjärtat och mät bentätheten så att vi fattar vad som har hänt!
Jag ber om ursäkt. Jag måste gå, dr Torres. Ursäkta!
Vad är det?
Avery satte skruvar i en kvinnas rygg och en rev sönder vänster kammare.
Jag är mållös.
Men studerande måste få operera, och de gör inte alltid rätt.
- Jag läste en tidning... - Sluta, klandra inte dig själv nu.
Men jag vet precis hur J.Lo var klädd på kaféet.
- Kärlklämma. - Han blöder för mycket.
- Påbörja infusion och fixa två påsar. - Bradykardi.
- Ge honom 1 ml atropin. - Vänta!
Tumören har vuxit rakt in i lungartären.
- Jävlar... - Få se.
Vi klämmer av hilus.
Han har ju mist halva blodvolymen.
Vi kan varken ge mer dopamin eller noradrenalin. Vad ska vi göra nu?
- Kammarflimmer! - 1 ml adrenalin. -Ge hjärtmassage.
Sätt i gång. Kom igen nu!
Nu, så.
Kom igen!
Titta! Hans näsa lär bli perfekt.
Om du får säga det själv...
Jag sa att Sofia kan bli Dereks och Merediths också,
men han sa nej.
- Varför då? - Barn är faktiskt inga hyrbilar.
- Men hon är jättegullig. - Du fattar inte.
- Han fattar inte. - Hon är bedårande. Varför säga nej?
Ambulansen gick sönder, de är fast.
Sätt på högtalarfunktionen.
- Alex? - Vi sitter fast! Vi är...
Vad sa du?
Barnet måste ut, men hur gör vi?
Sätt på signalljusen. - Lägg på och begär en helikopter.
Det har gått 20 minuter. Hjärtat lär inte börja slå igen.
Det finns inget blod kvar som kan cirkulera. Vad är det ni...?
Tidpunkt för dödsfallet: 20.52.
Om vi fått ut tumören hade han dött,
och han hade inte överlevt med den.
Jag gör operationsanteckningen. Men ni kanske kan lägga till -
- att jag inte föreslog operationen.
Jag vill slippa stå för det dåliga resultatet nu under femte ST-året.
Det var dr Altmans idé.
Hallå där.
Tumören hade vuxit in i lungartären. Han förblödde. Läget var hopplöst.
Finns det några anhöriga som vi måste prata med?
Tejpa fast navelkatetern. Ta med en syrgastub och basutrustning.
- Lämna ambulansen. - Linda in henne i filtar.
Vi kan inte reglera... Vi kan inte hålla henne varm utan kuvösen.
- De kanske måste lämna ungen. - Nej!
- En av er måste lämna bilen. - Men vem?
- De sitter i en krutdurk. - Gå ut! Gå, båda ska inte dö!
- Det är inte säkrare på vägen! - Kliv ur nu!
Gå, om du vill! Du sonar ingen skuld om du dör i en ambulans så att jag...
- Var benet starkt just då? - Ska det ha vittrat på några dagar?
Man borde kolla hållfastheten på kotan innan man skruvar.
- Hur går det med Henry? - De är klara. Är ni färdiga snart?
Det lär ta ett tag. Torres missade en lös skruv i ryggraden på henne.
Hela vänster kammare slets sönder.
Jag satte ett transplantat men jag måste förstärka med en muskellambå.
Kan du titta till Henry lite grann?
Jag sviker jämt. Jag är en usel fru.
Jag kan ta över, så kan du gå.
Med all respekt, men du klarar inte det här.
- Varför ser du ut så där? - En ambulans har gått sönder.
- På Route 2 och de svarar inte. - Hoppas det gick bra.
Route 2 på kvällen, det är hemskt. När man kör i bergen...
Och Henry vill plugga medicin. Kan du begripa?
- Nej. - Jag krossade drömmen direkt.
Jag ångrar mig så, men att plugga medicin i hans ålder är ju knäppt.
- Eller är jag bara hemsk? - Nej.
- Vilket svarar du nej på? - Det här håller inte.
Sätt en liten kompress.
Kan du titta till honom och berätta hur han mår?
- Javisst. - Och om du får tillfälle...
...kan du väl säga att läkarlinjen är lång
och att han kan välja nåt annat.
Och han är helt såld på hydromorfon.
Så bli inte paff om han säger att du har vackra ögon.
De ska skicka en till ambulans och polis är på väg.
Helikopter är ingen idé, den står i Skykomish. Pratar ni med dem...?
Mitt i samtalet hördes en krasch och sen bröts det.
Avery. Dr Shepherd ska avsluta nu och då får du ta över.
Finliret är klart och vi vägleder dig från och med nu. Förstår du?
- Det är fel! - Vem kan ta över mitt i en bypass?
- Hon kan dö om Teddy går! - Det är hennes man.
En timme till förändrar inget. Goldman är på väg.
- Vi är vänner! - Men just nu är du kirurgöverläkare.
Om hon får veta att jag dröjde lär hon aldrig förlåta mig.
Hennes man dog nyss i vår operationssal.
Hon lär aldrig förlåta nån av oss.
Meredith och Alex sitter fast på vägen. En olycka kan ha skett.
Vi måste varsko larmcentralen.
Vad är det? Vadå?
Det blöder fortfarande från kammaren. Vi måste öka volymen.
- Hämta mer blod. - Trycket sjunker igen.
Kom igen, Laura. Du måste klara det här...
Bra, trycket är 90/60.
- Hej, du. Hur mår han? - Bra, men han är lite yr. Bra värden.
- Har de gjort CT? - Nej, inte än.
- Fick Cristina bort hela tumören? - Ja då.
- Kom hon på vem hon opererade? - Nej.
Jag sa ju det.
Hennes mekaniska syn på patienter kan vara till nytta.
- Sa du nåt om läkarlinjen till Henry? - Nej.
Vilken fegis du är! Du ska inte få slippa ifrån det här.
De närmaste fem-tio åren av mitt liv kan bli förstörda. Fattar du det?
Vi ber om sånt här. En rotfyllning...
En förfrågan från skatteverket... Kaffefläckar på kläderna...
När riktigt hemska saker sker,
ber vi att Gud ska ge oss små fasor igen.
Och att Han ska skona oss från det här.
Hur gick det? Du blöder.
- Vad gör du? - Ge hit en filt. Jag ska ta ut henne.
- Lägg tillbaka henne. - Hon for runt! Hon ska inte tillbaka.
- Gick det bra med dig? - Nej, det gjorde det inte.
- Vi måste dra innan den exploderar. - Hur då? Med alla slangar!
Ta barnet, så tar jag syrgastuben och droppet och så sätter vi ut antibiotikan.
- Kommer det att gå bra, då? - Det måste det göra.
Visst verkar det fint i jämförelse? Läckan i köket, den giftiga växten...
...och grälet som gjorde att du darrade av raseri.
Hade det hjälpt om vi hade kunnat förutse det här?
Hade vi insett att det var den bästa tiden i livet?